ДЕРЖАВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ В СИСТЕМІ УПРАВЛІННЯ БЕЗПЕКОЮ ХАРЧУВАННЯ ДІТЕЙ - Коваленко, Анастасія (Mechanism of an economic regulation, 2019)
У статті розкрито роль державного регулювання у системі управління безпекою харчування дітей, як одного з пріоритетних напрямів реалізації державної політики у сфері продовольчої безпеки. Зазначено, що роль держави в процесі управління безпекою харчування дітей полягає у забезпеченні збереження та покращення стану здоров’я дітей, здійснення профілактичних заходів, спрямованих на запобігання захворюванням, які можуть бути спричинені порушеннями харчування, створення умов для покращення демографічної ситуації в Україні. Людина, її життя і здоров’я, честь та гідність, недоторканність та безпека в Україні визнається найвищою соціальною цінністю. У роботі зазначено експертні висновки стосовно можливостей підвищення рівня продовольчої безпеки населення в Україні за рахунок реалізації низки заходів, спрямованих на стабілізацію економічної ситуації через посилення державної політики у цій сфері. Управління безпекою харчування дітей виходить за межі проблематики подолання голоду та прямо впливає на якість життя населення. Необхідність державного регулювання викликана загостренням тенденції до погіршення стану здоров’я дітей в Україні, що посилює необхідність реалізації державні програми щодо популяризації раціонального харчування через створення сприятливого середовища на ринку продуктів харчування для дітей шкільного віку. Зазначено, що чинним законодавством України закріплено систему заходів щодо охорони дитинства, у тому числі передбачено державні гарантії щодо створення безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. Автором підкреслена необхідність подальших досліджень у сфері управління безпекою харчування дітей шкільного віку, у зв’язку з тим, що категорія «дитяче харчування» має відношення до дітей, віком до 3 років, однак згідно чинного законодавства статус «дитина» має особа до досягнення нею 18- річного віку. Зазначено необхідність формування системного рівня управління безпекою харчування дітей на основі розвитку державно-приватного партнерства у цій сфері та створення маркетингового механізму як ефективного засобу подолання вад державного управління через орієнтацію державного управління на ринкові засади реалізації державних програм.